Ledare
Medier medskyldiga till Israelfientliga angrepp
![Vandaliseringen av Mellanösternforskaren Anders Perssons kontor är en skamfläck för universitetet och en attack på det öppna samhället, menar ledarskribenten.](https://image.varldenidag.se/805762.webp?imageId=805762&width=960&height=548&format=jpg)
Universitet är tänkt att vara platser för sakliga meningsutbyten och vetenskapliga analyser. Perspektiv ska brytas och argument noggrant granskas. Men lärosäten ska definitivt inte vara arenor för upplopp och förstörelse.
Den senaste tiden har vi dock sett exempel på detta, i både USA och Sverige – nu senast via vandaliseringen av Mellanösternforskaren Anders Perssons kontor på Linnéuniversitetet i Växjö. Angreppet är inte bara en skamfläck för universitetet, utan är också en attack på det öppna samhället, vilket bör ge anledning till skarpa reaktioner.
En kollega på universitetet var på plats och tvingades gömma sig när vandalerna skred till verket, och även om ingen kom till fysisk skada är händelsen ytterst allvarlig och illustrerar hur snett både tonläge och handlingar har hamnat i svensk offentlighet. Just när det handlar om Israel blir reaktionerna ofta fullständigt annorlunda än i andra ärenden, och svensk debatt skulle behöva en ärlig debatt om varför så är fallet.
Flera parter bär ansvar för att Mellanösternkonflikten har fått en sådan laddning, överträffande alla andra politiska eller militära konflikter.
I Kongo, Jemen, Ukraina och andra platser finns mängder av krigssituationer som rimligen skulle kunna ge lika starka reaktioner. Men så sker inte. Svenska medier har ett särskilt stort ansvar i detta.
Explosiva reaktioner är inte så förvånande när medier gång på gång visar bilder och korta klipp utan djupare analys eller bakgrund men med samma återkommande dramaturgi, där palestinier alltid blir offer och Israel alltid boven. Det tycks gälla oavsett det verkliga perspektivet på marken, och utan att lyfta den enorma skuldbörda som vilar på Hamas.
Få saker kan bli så farliga som höga visioner utan moraliska gränser.
När reaktioner får styras mer av känslosvall än av genomtänkta resonemang kan följderna bli allvarliga. Angreppet på Linnéuniversitetet skulle också kunna ha drabbat personer, i stället för anslagstavlor. Kulturrevolutionens Kina är ett varnande exempel på när en radikalism utan moraliska gränser helt får ta över. Påhejade av radikala marxister kunde studenterna den gången ta till kraftigt våld och till och med ta livet av sina lärare.
De påstått ädla ändamålen anses alltför ofta helga medlen, och det håller inte i ett demokratiskt samhälle.
Få saker kan bli så farliga som höga visioner utan moraliska gränser. Både förr och nu uttrycks dessa visioner märkligt ofta i angrepp på just det judiska folket eller den judiska staten. Detta är och förblir antisemitism, och både akademin och det demokratiska samhället bör i ord och gärning ta tydlig ställning och skarpt markera att dessa uttryck aldrig kan accepteras.